Ja?
Kan jag hiälPa dig?
- Hjälp. -Vad har hänt? Har du skrapat dig?
Kom in så tar vi hand om det.
Jag har inte sett dig förr. Vad heter du?
Du milde, vad du är varm. Kom in och sätt dig.
Jäklar.
Och jag minns Skriftens ord om smärtans dag-
-dá slakten av Israels barn färgade gatorna röda av blod. Röda!
Har du fallit av cykeln?
Luta dig tillbaka och ta den här i munnen. Gör nu det, du är varm.
Öppna munnen. Så där.
Låt mig se på handen.
Det är djupt.
Det måste göra ont.
VÄLKOMMEN TILL GRAND ISLAND SENTINAL COUNTYS MAJSCENTRUM
En ny undersökning visar att USA:s smástäder har mist-
-15% av befolkningen på 10 år och det väntas fortsätta så.
Det skylls på trasiga familje- strukturer och storstans Iockelse.
Välkommen hem.
Hej, mamma. Hur har du det?
Tack för att du kom. Vad skulle jag göra annars?
Bara lugn, mamma. Nu är jag här.
- Hej, Doc. -Hej på dig, Grace.
- Trevligt att du är hemma. -Jag fick ledigt en termin...
...men det var inte lätt. -Kanske skulle du ha stannat.
Men jag... Kanske skulle jag inte ha ringt.
Det går bra, mamma.
- Hej, Grace. -Vem är du? En prinsessa?
Nej, jag är Margaret. Det är en kostym.
- James har tagit kronan. Jaså? Var är James?
- Utanför. -Vad gör han?
- Släpp din syster. -Det gör inget, mamma.
Han håller på med mopeden igen. Han lyssnar aldrig på mig!
- Han lyssnar aldrig på mig! -Så ja, mamma.
- Följer du mig till bilen, Grace? -Självklart
- Välkommen till psykcentralen. -Hej, James.
Jag visste inte att det var så illa.
Mardrömmarna fick henne att ringa. Annars hade jag ringt dig.
Men jag har gett henne piller, så hon kan sova.
- Det viktigaste är att få ut henne. -Gár hon inte ut?
Agorafobi är speciellt. Hon går hit, men inte ett steg längre.
Punkt! Vi måste få henne att slappna av.
Bespara henne dåliga nyheter. När hon känner sig trygg går hon ut.
- God dag, mina damer. -Är hon här för barnens skull?
- Ja, och sin mor. -Men det är ju Jane och Rosa Nock.
De har inte mycket, men de delar med sig till hemmavarande patienter.
- Det är nog kalkonpaj till din mor. -Förresten, dr Larsen...
Ursäkta att jag frågar, efter allt vad du har gjort...
Men jag har inga intäkter medan jag är här, så...
Bara lugn, du får ditt gamla jobb. Vi ses i morgon bitti.
Till dem som intar starka drycker skickar Han änglar.
Jag har kommit efter barnen.
Charles Manson dödade åtta personer och ett foster. Gillar pistaschglass.
- Underbart! -Han kunde ha varit rockstjärna.
- Jag har alla 30 kon. -Dá har barn fortfarande hjältar.
- Hur länge stannar du, Grace? -Tills mamma mår bättre.
- Hon borde på dárhus. James!
- Är mamma tokig? -Mamma är...sjuk.
Hon blir nervös och rädd. Men vi två vet att det inte finns nåt att frukta.
- Jag är inte rädd för nånting. -Bra. Sov gott.
- Jag tycker bättre om dig än mamma. -Sov nu.
...och så faller termometern ner...
...och går sönder.
Och så försöker pojken i drömmen...
Kom igen, mamma, du måste komma över det. Nu röjer vi upp lite?
Jag minns aldrig nånting mer.
Jag minns aldrig hur det börjar.
Det är samma sak varje natt.
Det är bara en mardröm.
Ta tabletterna som Doc gav dig, så upphör det.
Om du går upp, så gör jag klart här.
Tack, Grace.
Mamma... Du är inte katolik.
Det vet jag väl, Gracie.
Har du aldrig hört talas om återvinning?
Jag är varm, Grace.
Då ska vi se...
Du har lite feber, men du överlever.
- Vilken tur. -Ha handduken i pannan...
...och ropa om du behöver nåt. -Grace?
- James har också feber. -Toppen!
- Vad tror du att det är? -lnfluensa. Det får barn lätt.
Hjälp är på väg.
- Ni var aldrig Lyckliga familjen. -Skojar du?
Jag ska också jobba hos Doc Rob.
Jag har blivit Skolsköterska på realskolan.
Pojkarna där är fulla av hormoner.
- Inget har förändrats där. -Hur blev vi vuxna så snabbt?
- Du blev vuxen före mig. -Tack för den...
Vad tror du om att komma hem igen?
Jag ska bara få mamma på benen, sen åker jag tillbaka till skolan.
GRAND ISLAND VÅRDCENTRAL
Öppna munnen. Hjälp till nu, Michael.
- Det smakar jordgubbe. -Lögnare.
- Han har inget emot det annars. -Jag hämtar digitaltermometern.
Kliniken, hallå...
Håll ett öga så att febern inte går över 39 grader. Jag måste iväg. Hej.
- Gár ni på behandling i Denver? -Med start i veckan.
- Superpojken måste ha särbehandling. -Inte jag.
- Har ni nåt koagulerande hemma? -Ja, och vi kan alla använda det.
Du har samma feber som de andra-
-men hemofili är allvarligt. Inga fler sår!
- Pá hedersord, doktorn. -Ser du fram emot att flytta?
Jag är tillbaka snart.
Det är er tur sen, så håll ut.
Vad tror du?
- Bra fråga. -Feber, skakningar...
Nån slags influensa, men utan illamående, diarré och biháleproblem.
Virus förändras hela tiden. Det gör dem intressanta.
Jag behåller de värst drabbade här i natt. Du har väl inga planer?
Kom till mig...
Han har också 39.5.
Samma här. Fyra patienter med samma temp?
Mamma!
Mamma, mamma...
Massor av våta handdukar. Stiger den måste ni komma in med honom.
Charlie, älskling... Åh, Gud!
Marcus!
- Jisses, vad febern stiger snabbt! -Vi måste få ner den. Gör ett isbad.
- Nu sätter jag ner dig, Scott. -Nej, mamma!
- Klar? -Nästan.
Nej, mamma!
Nu kommer vi. Ta den andra.
Lugna dig. Ner med dig!
- Är du varm nog? -Ja.
Lägg dig och sov.
Hon ropade på dig ute vid vägen. Men nu har hon kommit in.
Tack för det.
Jag åker. Håll ett öga på dem resten av natten.
- Ring, om det blir nån förändring. -Javisst, Doc.
Vill du fortfarande bli läkare?
Det var bra. Iväg med dig, säg hej till din pappa.
Håll honom hemma i dag, men han mår bra. Barnens symptom är borta.
- Så... Det var det. -Ja. Vad än det var, är det borta.
Maria, heliga Guds moder, be för oss syndare nu...
Maria, heliga Guds moder...
Nu i vår dödsstund.
Kom nu, det är läggdags.
Kom ihåg att vi flyttar i morgon.
Du blir en mindre fisk i en större damm.
- Jag gillar att vara en stor fisk. -Ställ upp i borgmästarvalet då.
...då slakten av Israels barn färgade gatorna röda av blod. Röda!
Enligt Guds plan...
Han och den där idiotládan! Vi borde lämna den här.
- Du ser ju Oprah. -Det är lugnande.
Vad har jag just sagt? I säng! Vi flyttar i morgon.
Det kan jag inte.
Donald!
Sandra!
Marcus! Sandra!
- Har du bränt dig? -Nej.
Har du lekt med giftek?
Sov gott.
Vare sig du gjorde det eller ej, är det allvarligt, Donald.
Jag vet inte vad som hände, men...
...vi blev angripna, och nu är nånting fel med min son.
Det ser alltid svan ut för maken.
Titta på honom. - Marcus!
Håll dig i närheten, Marcus.
Håll ett öga på honom, Smitty.
Marcus!
Kom här, grabben.
Du har sett hemska saker i kväll, men kom tillbaka så hjälper vi dig.
Marcus!
Kom fram, grabben.
Marcus!
Nu räknar jag till tre, och så kommer du, annars får du stryk.
Ett...
Tvá...tre!
Sheriffen, Sheriffen...
Okej, grabben...
Sheriffen, Sheriffen...
- Marcus? -Sheriffen.
Vad var det?
De måste vara här.
Grace?
Grace!
Vad är det, raring? Är du varm igen?
- Mrs Nock. -Vi hörde talas om era problem.
Det är nånting som är fel med min pojke. Sandra är död.
De tror att jag gjorde det. Jag måste gömma mig.
Ni behöver inte förklara.
- Vad ska du göra med det? -Maskinen säger vad som är i blodet.
Usch!
Och så sätter vi lite av det här på dina märken.
- Det ska vara skönt. -Jag gillar det inte.
- Har mamma sagt att du är allergisk? -Nej.
- Ni är här tidigt. -Hon har utslag, så jag tog lite blod.
- Ska jag titta på det? -Det är nog bara allergi.
- Jag kör henne till skolan. -Hur mår din mor?
Bättre. Medicinen hjälper och huset är snart i ordning.
- Tänker du komma tillbaka? -Nu ska mamma på benen först...
Jag säger inget mer.
Polisen söker fortfarande Donald Atkins som ska höras-
-om morden på sin fru och sheriff Biggs. Han gick iväg-
-och senare hittades sheriffens lik på ett majsfält.
Han hade letat efter Atkins son, Marcus. Både far och son saknas nu.
Har ni några upplysningar ombedes ni kontakta polisen.
- Janet! -Ursäkta doktorn, men...
...sen de blev sjuka lyssnar de inte på mig.
Jag trodde att de retas med mig, men...
- Hur är det, Scott? -Jag är inte Scott.
Då måste du vara Scott.
- Jag är Zeke. -Jag är Caleb.
Inget hjälper, doktorn. Vad är det med dem?
De driver med dig, och du är överansträngd.
Åk hem och sov en stund, så får de sova här i natt. Jag menar det.
Jag tar hand om dem, tills du har fått tio timmars sömn.
- Vad är det ni gör, Charlie? -Jag är inte Charlie.
Vet ni hur gammal jag är?
Jag är rätt gammal. Jag har alltid bott i Grand Island.
Jag har upplevt andra världskriget och depressionen. Visste ni det?
Då jag var pojke fanns det ett par tvillingar, ett par år äldre än mig.
Bra pojkar, men det fanns många trista och onda saker i deras liv.
Vet ni vad jag vill komma? Ezekiel och Caleb Cuff.
Vet ni vad som hände med dem? De dödades av sin far.
Den ena blev skjuten och den andra nedstucken med en kniv.
Tycker ni att det är roligt?
Det är det inte, och en lilla skämt är inte heller roligt.
Jag ska föreslå er mor-
-att ge er en ordentlig omgång.
- Fattar du, Scott? -Jag är inte Scott.
Jag tar tabletterna, det gör jag.
Men det blir bara värre.
Det ska nog ordna sig, mamma.
Drömmen blir värre, Grace.
Jag stänger ögonen och så är han där.
Pojken är där!
Jag sa att du skulle vänta utanför, unge man.
- Var är din bror? -I sängen.
Det är för sent. Ni ville ha bråk och nu får ni det!
Doc...
Nu räcker det, pojkar.
Pojkar!
Han är tillbaka.
Herregud!
Hallå?
Dog?
Var är barnen? Du testade dem och såg Marcus Atkins. Var är han?
- Han försvann med sheriffen. -Det var nånting fel med honom.
Han såg vad som hände. Han var chockad.
Jag dödade henne inte. Nánting hände. De var alla sjuka.
- Det var bara ett virus. -Det gjorde nånting med honom.
- Omöjligt -Varför är du då här?
- Vad är det där? -Min systers blodprover.
- Vad står det? -Jag är ingen läkare.
Siffrorna är jättekonstiga. Maskinen måste vara trasig.
Det är nånting fel med henne. Hon har det också.
Det som hände med min pojke, händer henne också. Och alla andra.
Jag vill bara hitta min son, begrava min fru och resa långt härifrån.
- Varför måste vi göra om det? -Blodprovsmaskinen gjorde fel.
- Men vi tycker inte om det. -Jag gjorde det också.
Nu ska ni till skolan.
Mår ni bra?
James? James!
Jag kan inte komma ut. Jag kan inte öppna den.
Vad är det, Margaret?
Jag är inte Margaret.
Vad vill du?
Jag har inte sett dig förr. Vad heter du?
Du är ju brännhet!
Vänta här.
Jäklar!
Och jag minns Skriftens ord om smärtans dag, då slakteri-
-av Israels barn färgade gatorna röda av blod. Röda!
Enligt Guds plan. Amen och halleluja!
Nu åker vi till doktorn. Titta på mig, Margaret.
Herregud!
- Ni sa ju att han var frisk! -Vi gör allt...
- Han tappar tänderna, säger namn... -Jag har fullt upp...
- Jag vill tala med Doc Rob. -Jag också! Låt mig göra mitt jobb.
Mrs Beckard, Amis och Crandle tar rum 1-3. Du hjälper mig, Mary Anne.
Ta den i munnen och bit. Kom igen, Doc!
- Var är Doc? Skolan är i kaos! -Inget svar. Han är nog på väg.
Hennes blodprov var galet. Det är ett till i maskinen.
- Hon har dragit ut sina plomber. -Grace...
Jag sticker innan huvudena snurrar, och de spyr.
Ta blodprover på barnen, och sök reda på Doc!
James!
James...
Jamie?
Mamma.
- Mamma. -Jamie?
Jamie?
Doc ser på blodproven, så ringer vi. Tack för att ni kommer.
- Vad är det som händer? -Toxikologerna kommer i morgon.
En Voodoo-läkare gör mer nytta.
Var fan är Doc Rob? Och alla barnens journaler är borta!
Doc måste ha dem hemma. Jag åker hem till honom.
- Kanske har det hänt honom något. -Säg det inte ens!
- Vad är det? -Blodproven...
- Mitt är bra, men barnens... -Vad?
- Var är mina pojkar? Doc har dem. -Jag hämtar dem nu.
Blodet är inte syresatt. Det är som om det är nånting dött i det.
- Jag går! -Kom igen, Mary Anne.
- Nix! Det är för obehagligt, det här! -Sök efter kemikalier i blodet.
Jag åker ut till Doc. - Kom, Margaret.
Sätt dig i bilen.
- Flickan får stanna. Vi ska nånstans. -Vi måste hitta Doc.
Du stannar hos Mary Anne, Margaret.
Kör då.
- Det här är Grace, mrs Nock. -Det vet jag. Kom och lyssna.
Skördemánen är uppe.
Vet ni vad det är? vandrande predikanter.
Väckelsemöten. Gammeldags religion.
- Predikanterna ville ha pengar. -Och vi ville gärna tro.
Det fanns en pojke... Den pojken.
- En ung flicka födde honom i synd. -Det var en skandal då.
Hon övergav honom, och predikanterna tog honom till sig.
- Så började pojken att predika. -Som om han hade det i blodet.
- Han hade gåvan. -Folk kom milsvida för att lyssna.
Han svedde dig med helvetets flammor och lyfte dig till himlen.
De kallade honom "Josiah, den otroliga pojkpredikanten".
Han drog stora folkmassor-
-och de vuxna predikanterna tjänade stora pengar på honom.
Men det var nånting som var fel.
Väckelsetälten kom sommar efter sommar-
-och pojken var fortfarande bara en pojke.
Varje sommar var den otroliga pojkpredikanten-
-samma ålder. Samma storlek.
De visste att pengarna skulle sina om han blev vuxen.
De onda predikanterna prövade allt. De lät honom inte sova.
- Lät honom äta kvicksilver. -Gift!
- Men det verkade inte. -Det gjorde pojken galen.
- Till sist gjorde de det. -De överlämnade honom.
- Hur då "överlämnade"? -Mörkret höll Josiah liten.
Men vi upptäckte det och lämnade tälten.
Predikanterna behövde inte längre Josiah, så de lämnade honom.
Som modern hade gjort.
Han betalade igen till predikanterna.
- Med en skära. -På Spewmgs ranch.
- I nattens mörker. -Du allsmäktige...
Vi gjorde vad vi måste.
Stadsfolket drog ut pojken ur huset.
Släpade ut honom i majslandet.
- Och brände honom. -Pojken grät.
Jag hörde honom hela natten.
- Jag kände honom... -Lángt efter han borde varit död.
Nästa dag samlade vi ihop alla hans ben...
...och askan...
...och förseglade den onde pojk- predikantens själ djupt i en brunn.
Han har hittat ett barn som är som han.
Och när det barnet tar hans plats...
...tar Josiah dem alla. -Vad då "ett barn som han"?
- ÖvergiveL Sviket. -Ni måste döda pojken.
- Skicka hans själ till helvetet. -Ta tillbaka barnet som är som han.
- Gör inte samma misstag som mig. -Det börjar med en lögn.
- Allt börjar med en lögn. -Kom!
Ta tillbaka barnet!
Vad är det? Säg vad du vet.
Margaret. Jag övergav henne och ljög för henne.
- Din syster? -Hon är min dotter. In i bilen!
Nu går vi, Margaret.
Margaret?
HAN FÅR BARNET
- Vi måste hitta henne. Ta henne åter! -Vänta. Vad är det där?
Kvicksilversalva. Margaret hatade det. Plomber är också gjorda av det.
Pojken. De förgiftade honom med kvicksilver.
- Det är kvicksilver. -Var förvaras det?
Rosa. Nu är det dags.
Din pojke har kommit hem.
Jag är Ezekiel och jag ger Honom mitt kött.
Jag är Caleb, och jag ger Honom mitt kött.
Ta pickupen.
Du kör. Vi har ungefär en timme på oss.
- Van ska vi? -Gárden där han dödade prästerna.
Vad ska vi göra där?
Ingen aning, men det flyter blod. Får Marcus en skráma, förblöder han.
Jag är Herbert. Han kommer med barns blod.
Han leder dem med min själ.
- Vad gör du? -Kvicksilver i kulorna. Det hatar han.
Det kan skicka honom tillbaka dit han kom från.
- Försiktigt! Van fan ska du? -En genväg.
Vi ger Honom vårt kött.
Vi ger Honom vårt kött!
Vi ger Honom vårt kött.
Vi ger Honom vårt kött!
De två röda har kvicksilver i till det onda barnet. De svarta är normala.
- Vad är de till? -Förhoppningsvis inga barn.
DRAG VID NÖDSITUATION
Herregud!
Det är Marcus. Kom...
- Vad fan var det? -Ingen aning. Kom!
VATTENBEHÅLLARE
Bara vi har tillräckligt.
Jag måste hämta Marcus. Behåll geväret.
Margaret?
Håll ut.
Du får inte dö ifrån mig.
Håll ut, vännen. Nu ordnar vi det, bara håll ut.
Margaret?
Jag hoppas att hon kan simma.
Doc? Åh, nej!
Fan, det är de svarta.
SPRINKLERTILLFÖRSEL
Jag hoppas du kan simma.
Hej. Du klarar dig.
Kom igen.
Kom igen, Margaret. Kom igen!
Gudskelov!
Mår du bra?
Jag tycker inte de är roliga längre.
Det tror jag att hon skulle vara glad över.
Kom, nu går vi.
- Säg hej då till Marcus och Donald. -Ta hand om mamma. - Tack, Grace.
- Är våra saker med när vi flyttar? -Ja, i flyttbilen. Det blir roligt.
Är ni redo? Är du det, James?
James? James! -Dá åker vi!
Översättning: Maria Johansson Scandinavian Text Service